Je li g. Benton već stigao? Zastupnik za stan.
Da, tu je, čeka vas. - Hvala.
Dobro jutro. - Niste me, nadam se, dugo čekali?
Ne, ne. Ali, na žalost nećete upoznati vlasnika, g. Denmarka.
Otputovao je u Europu. - Žao mi je. Nešto naglo?
Veoma. Ali, znate kakvi su poreznici kad im ne platite cijelu godinu.
Stoga je sad moguć dulji najam.
Otvorite ih, molim vas.
Ah, svakako.
Kako dug? Doduše, i nije važno ako traži 1000 mjesečno.
Zato sam ga htjela vidjeti.
Stan mu neće trebati godinama. G. Whiskers stvarno je pobjesnio.
Ne može se vratiti u zemlju? - Bilo bi to ludo.
Ah, tako.
To mijenja stvari. Gdje je ugovor?
Nemam ga kod sebe. - Nema veze. Pošaljite ga poštom.
Ovo je za dva mjeseca, prvi i posljednji.
Nismo li se tako dogovorili? - Jesmo.
Kad ga želite uzeti? - Zašto ne odmah?
Svakako. Malo jest neobično... - Hvala. Vrlo ste ljubazni.
Hvala vama. Užitak je raditi s tako odlučnom damom.
Do viđenja. - Da, naravno.
Na koliko da sastavim ugovor? - Godinu dana bit će dovoljno.
Ne biste li trebali...
Da? - Sređeno.
Odmah dolazim!
Lijevo. - Hvala.
PROTUPOŽARNE STUBE
Stavi ih, još nema muškaraca. Brzo si došla. Taksijem?
Nisam imala novca. Chrysler mi je ponovno dopustio probnu vožnju.
Onog sa zlatnim ukrasima? - Bili su zlatni? Nisam imala naočale.
Onaj koji su meni poslali imao je zlatne ukrase.
Lijepo, je li? - Savršeno.
I stvarno smo ušle? - Zacementirale se.
Nazvat ću Loco. - Tko ti je to Loco?
Ona djevojka iz Jerseyja o kojoj sam ti pričala.
Nisi rekla da se zove Loco. - Tako je zovu fotomodeli.
To znači luda. - To znam.
Halo? - Sređeno.
Stani. - Samo trenutak.
Ne mogu živjeti sa ženskom koju ni ne poznajem.
I ne moraš. Pozvat ću je da dođe.
Ako ti se ne svidi, kraj priče.
Je li na nivou? - Je li?
Triput je bila na naslovnici Harper's Bazaara.
Zna se ponašati? - Hajde da vidimo.
Koliko novca imaš? - Četvrt dolara.
Sjajno. Kupi nam usput nešto za ručak.
Za koliko? - Tri.
Dobro, čim se odjenem.
Lijep prilog poslu od milijun dolara. Jedna kovanica.
Možda. Ali, ona zna mnogo postići s četvrt dolara.
Ne znam kako bih vam se zahvalila. Tako mi je neugodno.
Nema zašto. Svatko može zaboraviti novac. Događalo se i meni.
Bok, dušo. - Uđi.
Srela sam ga na blagajni. Kako se ono zovete?
Tom Brookman. B-R-O-O-K-M-A-N.
Ovo je gđica Pola Debevoise. A ovo gđica Page, zar ne?
Gospođa Page. - Drago mi je. Baš je bilo smiješno.
Naručivao sam, a gđica Dempsey rekla je da ima samo četvrt dolara...
Samo to spustite. - Da odnesem u kuhinju?
Radije ne, kuharica nije odjenuta. - Stvarno?
Hvala vam. - Mislio sam...
Drugi put. Nazovite nas.
Ne znam broj. - U imeniku je.
Mnogo vam hvala. - Ne znam vam ni ime.
Bio je tako ljubazan. Mislila sam ručat će s nama.
Pravilo prvo, muški gosti moraju imati kravatu.
Ako ćemo početi s ovakvima, bolje nam je da odmah odustanemo.
Hvala, Nick. Zadrži ostatak.
Kako ste, g. Brookman? - Zdravo, Pete.
ZGRADA BROOKMAN
Upamtite, čovjek kojeg sretneš na odjelu hladnih narezaka
manje je privlačan od onoga iz odjela bundi.
Bio je sladak. - Naravno da jest.
Takvi su svi bezveznjaci. - Misliš da je on takav?
I još kako. Vjeruj mi, za takvog sam se udala. Bio je vrlo sladak.
Nisam znala da si udana. - Upravo se razvela.
Onda sigurno imaš love. - Nemam.
O mojem razvodu neće pisati novine, nisam izašla kao pobjednik.
Nije li to nezakonito?
Bila sam luda za njim. A znaš što mi je učinio?
Prvo mi je dao lažno ime. Drugo, već je bio oženjen.
Treće, čim smo bili vjenčani, prestao je raditi.
Onda mi je ukrao TV. Kad sam ga pitala što je, udario me piletom.
Živim piletom? - Ne, pečenim i nadjevenim.
Meni on zvuči nekompatibilno.
Kad sam ga zadnji put vidjela, morala sam pješačiti kući s benzinske crpke.
Čudi me da se ponovno želiš udati.
Pa to je svrha svega ovoga. Naravno da se želim udati.
Tko ne želi? To je najveća stvar koju u životu možeš učiniti.
Većina žena pametnije bira konja nego muža.
Stvarno? - Služi se glavom, ne srcem.
Shvaćam.
Ispričaj joj svoju zamisao.
Evo moje zamisli, da možeš izabrati bilo koga na svijetu
bi li se radije udala za bogataša ili za siromaha?
Ja bih za bogataša. - A gdje bi ga upoznala?
U rupetini u Aveniji Amsterdam ili u ovakvom stanu?
Mislim u ovakvom stanu. - No eto, to je to.
Sve radimo, pa ćemo spojiti prihode i organizirati lov na muževe.
Otmjena adresa, otmjeno podrijetlo, otmjena narav.
Ništa ispod milijun godišnje. - Nikad nisam čula ništa pametnije.
Želiš li uloviti miša, postaviš mišolovku. A mi klopku za medvjede.
Jedna od nas mora uloviti medvjeda. - Misliš, udati se za njega?
Ako se ne udaš, onda nisi ti ulovila njega, nego on tebe.
Odmalena sam sanjala samo o jednom, da se udam za milijunaša.
Znaš za koga bih se ja udala? - Za koga?
Za Rockefellera. - Kojeg? - Bilo kojeg.
Ili za Vanderbilta. - Ili gospodina Cadillaca.
Takav ne postoji. Provjerila sam. - A postoji li g. Texaco? - Ne.
A neki od onih maharadža? - Trebaju nam trojica.
Bilo bi divno da se sve udamo za njih!
Svi oni dijamanti i rubini! - I oni ludi slonovi.
Ovako valja živjeti! - Lud je tko živi drukčije.
Tko će to sve platiti? - Da, kako ćemo s tim?
Reći ću vam. - Znala sam da ovo ne može potrajati.
Ma dajte se opustite. Otvorite drugu bocu.
Ja sam iz tvrtke Bennett Music. Jeste li vi gospođa...?
Jesam, samo uđite.- Hvala.
Zanima me koliko mi možete platiti za ovaj klavir. U gotovini.
Doista lijep instrument.
Pola, ona je najpametnija osoba koju sam ikad srela.
Dakako, nije u najboljem stanju
ali mogli bismo vam ponuditi, recimo, 2500 dolara.
Nosite ga.
Onda, djeco? Kamo ćemo na večeru? U Stork ili u 21?
Halo? - Je li to Trafalgar-75098?
Da. - Je li to gđa Page? - Da. Tko je? - Tom Brookman.
Sjećate me se? - Da, naravno, ali...
Nisam znao tko ste dok nisam vidio ovaj stari časopis.
Kako to mislite? - Bili ste Miss Steinbachovo pivo.
Da, čini mi se da jesam. - Ovo vi skakućete u stezniku?
Ne bih rekla da skakućem. Zapravo plešem.
Htio sam vas pozvati na večeru.
Možete li večeras? - Večeras ne mogu.
A sutra navečer? - Žao mi je. - A u četvrtak? - Gubite vrijeme.
Molim vas, ne zovite više.
Hej, mala. Pola! - Da?
Misliš da će nam ikad krenuti? - Kako to misliš?
Prošla su tri mjeseca, a nismo se uspjele ni zaručiti.
Mogla sam se zaručiti prošli tjedan. - S kim?
S onim Englezom. - Kojim Englezom?
Onim kojem sam posudila pet dolara.
Spremamo se za otmjen život, a što dobijemo?
Ti nađeš tog jadnika, meni se za večeru nudi hamburger
a Loc se svaku večer pojavljuje s tipom iz trgovine
koji joj daje kape za tuširanje i aspirin. Kamo nas to vodi?
Nije stvar u nama nego u muškarcima. Sve su strašljiviji.
Osobito oni bogati.
Na čemu li ćemo sjediti sljedeći tjedan?
Trudimo se. Nije uvijek lako doznati jesu li bogati ili oženjeni.
Gledaju te sumnjičavo ako pitaš.
Nešto se mora dogoditi, inače ćemo se naći na ulici.
A treba nam samo jedan. U tome je genijalnost klopke za medvjede.
Ne moraš uloviti cijelo krdo. Dovoljan je jedan dobro potkožen.
Vjerojatno opet gđica Perth Amboy s novim papirnatim rupčićima.
Hvala.
Bok, Schatze. - Bok.
Ovo je... Oprostite, kako se zovete?
J.D. Hanley. - Ovo je Schatze Page.
I Pola Debevoise. - Dobar dan.
Sreli smo se na odjelu bundi kod Bergdorfa.
Stvarno? - Da. Prodavačica je...
Oprostite što nam je stan ovakav. Sve smo poslale na čišćenje.
Možemo u blagovaonicu ako ne smeta? - Naravno da ne.
Sobarica ima slobodno pa se mučimo. Izvolite sjesti.
Hvala, ne mogu se zadržati. Samo sam htio pomoći gđici Dempsey.
G. Hanley je iz Dallasa u Texasu. - Stvarno?
Bavite se naftom? - Pomalo, ali uglavnom imanjem.
Dionicama i obveznicama? - Ne. Moje imanje su bijeli Herefordi.
Molim? - Goveda. - Krave, znaš.
Ah, tako. Nećete sjesti? - Trenutačno nemam vremena.
Ali, rekao sam gđici Dempsey za organizaciju koje sam član,
Naftni institut. Večeras imamo neformalno primanje.
Bilo bi nam vrlo drago kad biste nas počastili svojom nazočnošću.
Mislite, sami naftaši? - Pa, možda i nekoliko bankara.
Nemamo ništa protiv bankara. - Naravno.
Znam da je poziv u zadnji čas, ali bit će plesa, pića i zabave.
Meni zvuči odlično. - Volim zabavu. - Onda, dogovoreno? - Vrlo rado.
Sjajno. Doći ću po vas u 20.30.
Upoznat ćemo i druge muškarce? - Sve.
A nisu svi stari kao ja. - Ma što to govorite!
Pa vi ste u najboljim godinama. - Hvala vam, moje dame.
Zbog vas mi je već drago što sam došao u New York.
Do viđenja.
Cure, to je to.
Golema dvorana puna milijunaša. I mi.
Privatna zabava NAFTNI INSTITUT
Izvrsna ideja. Kamo ćemo? - Pa, ima jedno novo mjesto...
Dobra večer. - Imate stol za dvoje?
Svakako, gospodine. Ovuda, gospođo.
Pjenušac? - Zašto ne?
Stol za dvoje, Philipe. - Svakako. Izvolite.
I to najbolji. - Svakako, gospodine.
Najbolji koji imamo.
Bocu pjenušca. - Koje vrste?
Najboljeg koji imate. - Vrlo dobro, gospodine.
Dobra večer. - Za dvoje, molim vas.
Izvolite ovamo.
Ovuda, draga gospođice. - Oprostite.
Oprostite.
REZERVIRANO
Kažete da ste tu sami? - Ima nas nekoliko iz Teksasa.
Sami muškarci?
I nekoliko žena. Neke ste upoznali. Ostale su otišle na predstavu.
Znate kakve su žene u New Yorku. - Znam.
Mislim da je Ella u ova tri dana pogledala pet predstava.
Ah, tako.
Ella je moja kći. - Ma nemojte?
A je li i gđa Marrow s vama? - Ne postoji gđa Marrow.
A ja živim u New Yorku. Je li sada jasnije?
Da, jasnije je.
Jeste li oženjeni? - Oženjen?
Katkad mi se čini da sam najoženjeniji čovjek u Americi.
Znate li koliko je večeras u mojoj kući bilo žena?
Ne, ne bih znala. - Sedam.
Moja žena. Njena rastavljena sestra, a jadnika nimalo ne krivim.
Njihova majka, kojoj je sigurno 110 godina. Teta iz Massachusettsa.
I još neke čija imena nisam ni zapamtio.
Iskreno govoreći, kao udovac nisam nikada osjećao osamljenost
do posljednjih nekoliko godina. Isprva su tu bila djeca.
Ali, sada su odrasla. Sin se oženio, Ella se zaručila.
Kuća mi je odjednom postala velika i prazna.
Mogu zamisliti. - Zato sam počeo putovati.
London, južna Francuska, Capri. Ali, znate, to ne pomaže.
O ne, znam. Nimalo.
Jednom sam unajmio jahtu. Ne veliku, ali udobnu.
Šest mjeseci sam obilazio svijet. Ali, nije pomoglo.
Za osamljenost valjda postoji samo jedan lijek. - Da?
Ljudsko društvo. - Imate potpuno pravo.
I ne znate koliko imate pravo.
Nisam navikla izlaziti s oženjenim muškarcem.
Da sam prije pitala, nisam sigurna da bih došla ovamo.
Pa ovo je posve nedužno, zar ne?
Ako jest, onda će to biti prvi put da je tako u sličnim okolnostima.
Najprije sam htio otići u Arabiju da sam vidim što se zbiva.
Bio sam siguran da će oni iz Soconyja imati nekoga tamo.
Ipak je tu riječ o priličnom iznosu, 200 ili 300 milijuna dolara.
Naravno, nisam htio riskirati. - Da, naravno.
Padam na tipove koji rade na benzinskim crpkama. Redovito.
Ovaj je radio s crpkom Standard Oila. Vi niste slučajno vlasnik?
Ne.
Standard Oil pripada čovjeku po imenu Rockefeller.
Vaš prijatelj? - Ne, bojim se da nije.
No, dobro. Gdje sam ono stala...
Kad živite u takvoj ludnici, povremeno morate pobjeći, znate?
Kako da ne.
Ali, sve sam to riješio. Imam ladanjsku kuću u Maineu.
Obožavam ladanjske kuće.
Stvarno? - Luda sam za njima.
Biste li voljeli vidjeti moju?
Pa, mislila sam to više figurativno nego relativno.
Jer, ako biste željeli, idem ondje u petak poslijepodne.
Jednostavno ih obožavam.
TOALET
Ako te zanima kakav je moj...
Zadovoljna sam. G. Hanley je drag, a i posve je slobodan.
Ne čini ti se star? - Bogataši nikad nisu stari.
I moj je bogat. Ali dosadan. - Ne izgleda mi slobodno.
I nije. - Zašto onda gubiš vrijeme?
Što mi drugo preostaje? Osim ako želiš da ti se pridružim?
Samo probaj, slomit ću ti noge. - Pozvao me na veliki domjenak.
Je li? Kada? - Odlazimo u petak.
Kamo? - U ladanjsku kuću u Maineu. - Jesi li poludjela?
Ne, volim ladanjske kuće. - Ne smiješ, to nije naš stil.
Možda tamo nekoga upoznam. - Koga ćeš upoznati u Maineu, Eskime?
Jesi li vidjela s kim sam? - Vidjela sam. - Kako izgleda?
Dobro za jednookog čovjeka. - Ima samo jedno?
A zašto misliš da nosi povoj? - Mislila sam da ga je netko udario.
Zar ih ne možeš nositi barem toliko da vidiš s kim si?
Znaš što govore o djevojkama s naočalama.
Možda je ustrijeljen u oko.
Sjajno zvuči. Da barem znam kako izgleda.
Tko je on? - Ne znam.
Ali zasad nije spomenuo ništa što vrijedi manje od milijuna.
Moj je otmjen. Nikad ne spominje svoje bogatstvo, osim neizravno.
G. Brewster samo govori o svojoj groznoj obitelji.
Ali, još nismo naručili ništa jeftinije od 5 dolara po porciji.
Ne zaboravi ponijeti kući ostatke.
Bit će bolje da se vratimo dok se nisu ohladili.
Gdje je uopće Maine?
Uzet ću to i to, i to i to i to.
I to i to, i to i to.
Stavite na račun. - Da, gđo Hanley.
Sljedeća postaja Arabija, gospodine.
Šali li se on?
Ne. To je stari običaj da se stranac osjeća kao kod kuće.
Recite mu da je presladak. Obožavam te stare običaje.
Halo, Fashion House?
Je li g. Antoine tu za g. Brookmana? Hvala.
G. Antoine?
Na telefonu.
Tony? Bok. - Kako ste?
Dobro. Reci mi, kako stojiš s odjećom za plažu?
Mislite...? - Želim nešto kupiti teti.
Koliko je stara? - Oko 25. Mlada teta.
Imat ću nešto za vas. - Mogu li to vidjeti na njima?
Danas? - To bi bilo savršeno.
Znaš model po imenu Schatze? - Kako? - Schatze.
Ah, gđa Page. - Upravo ta.
Zgodno mjesto. - Hvala, gospodine.
Sjednite tu. - Ispričajte me.
Je li vam teta plavuša ili brineta? - Ovisi o vremenu.
Uopće neću zavlačiti g. Hanleyja.
Nego što, izigravati mu majku?
To je za djecu. Ne bih rekla da on to ima na umu.
Prvi model se zove Duga nad Evergladesom.
Pastelna nabrana svilena haljina sa širokom suknjom
za koktele i poslijepodnevne prijame.
Dakako, znate da su dijamanti djevojci najbolji prijatelj.
Ovime to dokazujemo.
Nećeš valjda otići s njim? - Ma kakvi.
Na redu si, Loc. - O, Bože!
Ovaj se model zove Vidi, vidi, vidi.
Počinje kao haljina za sportske susrete.
Ma gle njega! - Bok.
Koja se pretvara u jednodjelni dres od žerseja i vune.
Sljedeći je model Dobar dan, dragi.
Poslijepodnevna haljina s dekolteom straga a ne sprijeda.
Izrađena od uvozne tkanine, s odgovarajućim suncobranom.
Sviđa vam se, monsieur?
Grozan je. - Meni je svejedno sladak.
Tko je on? - Onaj automehaničar.
Kakav automehaničar? - Onaj s narescima.
Nedaće poslijepodne.
Cicana bluza za plažu s ružičastim pojasom
i šeširom od prirodne slame.
Hannah tvrdog srca za šetnju Palm Beachom
hlače boje senfa i bluza od sive i bijele svile.
Slijedi Dupli ledeni daiquiri, kostim za plažu s uskim hlačama
s tajlandskom svilom.
Primijetit ćete egipatski utjecaj na bazarskom šeširu.
Južno od granice, meksički stil od crnog pamuka,
serapeom boje tamalea i slamnatim šeširom Payon.
Mogu li pogledati onaj ružičasti i plavi model?
Svakako, gospodine. Gđice Schatze?
Hvala ti, Tony. - Nema na čemu, gospodine.
Da vam nešto sačuvam? - Ne, hvala, ne bih ništa.
Dobro, djevojke. Hvala.
G. Antoine? - Da?
Znam ga. Pravi budalu od vas.
Govorim li ja vama kako da stavite steznik?
Ni slučajno!
Onda ni vi meni ne govorite kako da radim svoj posao.
G. Brewster? - Da. - Ja ću ih ponijeti.
Polazak!
Vi niste redoviti vozač. - Ne, to je moj tata.
Sinoć je bio na skupu Republikanaca pa ne može ustati.
Čudno mjesto za to. - Čudno mjesto za što?
Za politički skup.
Što je to? - Pa ladanjska kuća.
Ova kuća?
Bit će ljepša kad zapalim vatru. - A gdje su ostali?
Kakvi ostali? - Članovi.
Žao mi je, ali nemam pojma o čemu govorite.
Rekli ste ladanjska kuća. - Jesam. To i jest.
Gdje su članovi? Kao kod Elksa.
Bila sam prije dvije godine. Bilo je na tisuće članova.
Sjajno sam se provela.
I mislili ste da je ovdje tako? - Naravno, nego što?
Kamo da ih stavim? - U automobil.
Nešto nije u redu? - Ne, samo se vraćamo.
Danas nećete moći. Prvi vlak je tek sutra.
Možda si prerežem grlo. - Da zapalim vatru?
Baš sam se spremao. - Ja ću.
Nikad nisam vidjela toliko snijega. - Žao mi je zbog ovoga.
Strpljenja. Odvest ću vas odavde čim bude moguće.
Mislila sam da ću možda skijati, ali ne na ovakvom snijegu.
Imam ruma u ostavi, donijet ću vam.
Malo glazbe? - I malo otrova.
Imate tu radio? - Naravno, radio, kuće, sve.
Evo, ovo popijte naiskap. - Slušajte glazbu. Čak iz New Yorka.
Dobri stari Harry James. - Da? Kako znate?
Znam tako što je to Harry James.
Slušate glazbu Ziggyja Colomba.
Ugasite tog lažljivca! - Prestanite biti takva balavica.
Nikad u životu nisam bio u ovakvoj situaciji
a bome nikad više i neću! Ali, nikakve koristi od prepiranja.
Grozno se osjećam. Prolaze me srsi. - Da bar i mene prolaze. Pijte!
Je li to rum? - Medfordski. Star preko 100 godina.
Onda sam bolesna. Zovite liječnika. - O čemu to govorite?
Ako mi rum miriše na karanfile, imam vrućicu. Odmah zovite liječnika.
Ne budite histerični. - Nemojte me udariti!
Samo vam želim opipati čelo.
Vani imamo termometar. - Idite po njega!
Molim vas, zovite liječnika!
Doista ste vrući. - Hoćete li ga zvati ili ne?
Ne mogu, ljudi me ovdje znaju. Zar ne shvaćate?
I ja trebam umrijeti da bih sačuvala vaš ugled?
Malo je veći.- Ima li tu bolnica?
Zinite. - Što? - Da vam izmjerim temperaturu.
Ne s tom flautom. - To je termometar.
To nije za ljude! - Kažem vam, otvorite usta.
I ne govorite dok ga ne izvadim.
Da je moja kći, znate što bih učinio?
Ali nije vaša kći. A nije ni moja, ako ste to htjeli reči!
Koliko? - 39 stupnjeva.
Je li to loše? - Svakako je blaga vrućica.
Vama u New Yorku je možda blaga, ali ovdje ona mora u postelju.
Umrijet ću, znam to, i to ovdje u divljini!
Mogu nazvati mamu, bolničarka je. - Koja korist od toga?
Reći ćemo joj simptome, a ona nama što da radimo.
Dobro, ali pazite što joj govorite.
Reći ću joj ono što mi kažete da joj kažem.
Hazel? Eben je. Daj mi mamu.
Kod Brewstera. Da, tu je sa... Sa svojim skijama.
Ako su zaušnjaci, umrijet ću.
Što znači ako djevojka drhti i ima temperaturu 39?
Suze li joj oči? - Curi kao iz pipe.
Suze.
Pogledajte joj jezik.
Nekako je crven. - Jezik je upaljen.
Pogledajte joj iza ušiju. - Jeste li se češali?
Modeli se ne smiju češati. - Osip iza ušiju.
Dobro.
U redu. Hvala, mama.
Ne brinite se. - Što je? - Ospice. - Ospice?
I kažete da se ne brinem? - Mora u postelju.
Mora biti na miru i u mraku kako bi se izbjegle komplikacije.
Za tjedan-dva bit će k'o nova.
Samo to zadržite. - Hvala lijepa.
Da, gospodine?
Bok, Mike. - Kako ste, g. Denmark?
Mislio sam da ste u Europi. - I bio sam. Dođi ovamo.
Ti si mi prijatelj, nije li tako? - Nego što.
Imam nedaće s poreznicima. Potrebna mi je pomoć.
Što god zatražite. I ja sam s njima imao teškoća.
Tko je u mojem stanu? - Tri mlade poslovne žene.
Moram nekako ući. Možeš li mi to srediti?
Možete odmah. Jedna je s Teksa- šaninom a druga s onim jednookim.
A treća? - Na skupu Elksa.
Da pričekam? - Ako možeš. - Ako mi netko pozvoni, vratit ću se.
Nisu to one. Uvijek dolaze kasno. Odmah se vraćam.
Mogu upaliti svjetla? - Naravno.
Pola nije ugasila svjetla.
Što ćete popiti? - Mlijeko, ako može.
Mlijeko?
Ako ga imamo. Idite u kuhinju, evo mene odmah.
Je li to najbolje što imamo? - Tako izgleda.
Ali, meni je dovoljno. Schatze, zbog vas je moj posjet bio vrlo ugodan.
Želio bih na neki način pokazati svoju zahvalnost.
Ne budite smiješni. - Recite mi nešto.
Je li namještaj doista na čišćenju ili je posrijedi nešto drugo?
Ne brinite se zbog toga. - Jeste li ga prodali ili založili?
Pa, prodale smo ga. - Hoće li vam ga prodati natrag?
A sada, draga Schatze, moramo se nažalost rastati.
Mislila sam da ostajete do sljedećeg tjedna.
I ja. Ali dogodilo se nešto o čemu nisam ni sanjao.
Najbolje je da odmah odem. - Kako to mislite?
Sjećate se kad sam prvi put došao? - Da.
Došao sam kao mirni, stari udovac.
S jasnom slikom budućnosti. - Stvarno?
Ali, nisam takav i otišao. - Niste?
Vjerujete li u ljubav na prvi pogled?
Apsolutno. Nedvojbeno. - Ja ne. Bar ne u mojim godinama.
Prestanite o godinama! Pa niste Metuzalem.
Zar ne znate da ste sada u najboljim godinama?
Koliko vam je godina? - 40.
To je vjerojatno vaša najdražesnija laž.
Prije će biti 25. - Ne donosite preuranjene zaključke.
Nema smisla, draga moja. Meni je 56, 30 sam godina stariji od vas.
Prema vašim mjerilima, starac.
Možda bismo mogli izgurati pet godina.
A što kad doista ostarim? - Ma ja mrzim mladiće.
Hvala. - Nema na čemu.
Morate ići? - Na žalost.
Pa, laku noć. - Laku noć.
Uvijek su mi se sviđali stariji. Pogledajte Roosevelta, Churchilla.
Pogledajte onog, kako se zvaše, u Afričkoj kraljici. Obožavam ga.
I tako, vidite... - Ispričajte me.
Uđite. - Nadam se da ne smetam.
Uvijek se možeš nadati. - Ne dajte da vas zadirkuje.
Ionako moram poći. - Zar već? - Sutra letim kući. - O, ne.
Moram ići. Zbogom. Drago mi je što sam vas sve upoznao.
Zbogom. I vratite se! - Možda jednog dana. Zbogom.
Kada vam polijeće zrakoplov? - U devet.
Zar mi ništa ne vjerujete?
Vjerujem da za mene ništa ne bi bilo ljepše nego oženiti se s vama.
A za vas ništa gore. - Hoćete me nazvati prije odlaska?
Bit će prerano. - Molim vas. - Onda dobro.
Laku noć, draga.
Što je njemu? - Trebala bih te opaliti po nosu.
Što sam ja skrivila? - Ništa.
Osim što si mi pomrsila planove kad su se zamalo ostvarili.
Strašno mi je žao. - Gđici Praznoglavoj je žao.
Samo sam jedva čekala da ti kažem. - Što to?
Vjenčat ćemo se. - Ti i tko? - Ja i Stuart.
Misliš, Ćoravi? - Da.
A ako ne bude morao u London, u subotu ću upoznati njegovu majku.
Gdje to? - U Atlantic Cityju.
Što si ono rekla da radi? - Bavi se naftom. Na barele!
To on tvrdi. - Da ga samo čuješ!
Morale bismo ga provjeriti. - Zašto? Kako to misliš?
Ničija majka ne živi subotom u gradu kockarnica.
Halo? - Gospođice Page? - Ja sam. Odgovor je i dalje ne.
Tko se ovoga dosjetio? - Čega?
Skijanja na snijegu. - Na čemu bi se inače skijali?
Onako kako je prirodno. U Floridi. Na vodi.
Na vodi? Ma, ti...
Gospođo Salem.
Evo je.
Kako se osjećate? - Pustite to. Gdje ste bili?
Na planini. - S kim? - Ni s kim. - Što je to?
Manikirat ću vam nokte.
Kako se zove? - Eben. - Ne petljajte se s njim.
Zašto ne? - Ni slučajno. - A s kim da se spetljam?
Neću ja uvijek imati ospice. - Stvarno vam je bolje!
Samo čekajte da se vratimo. - Katkad vas uopće ne razumijem.
Kako to mislite?
Je li vam žena grozna? - Ne. Pravi je uzor ženskog roda.
Ozbiljno to mislim.
Zašto ste onda skrenuli? - Molim?
Što vam bi one večeri? - Pa, vi ste vrlo lijepa žena.
To znam. - A ja sam se malo uzrujao.
Moja je kći pobjegla i udala se.
Što tome nedostaje? - On ništa ne vrijedi. Žigolo je.
Možda ga znam. Kako se zove? - Martinez.
Čitala sam o njemu, plesač je. Plesač oženio nasljednicu.
To više nije. - Što to?
Razbaštinio sam je. - Razbaštinili ste je?
Eto, siromašni barem nikada ne razbaštinjuju svoju djecu.
Nemaju što razbaštiniti. - Molim?
Siromašne obitelji nemaju novca koji bi prenosile na nasljednike.
To nema nikakve veze.
Moja me mama nikad ne bi razbaštinila ma koliko novca nemala.
Bi li vam smetalo da neko vrijeme ne razgovaramo?
Ni najmanje. Volim ne govoriti.
To sam ti htio pokazati. - Lijepo je.
I sve je moje. Od onog vrhunca
dokle ti oko seže na zapad, do iza Old Baldyja.
Sve je to tvoje? - Da.
Misliš, sve to drveće i planine i sve ostalo? - Tako je.
Pa, za ime Božje. - Nije li prekrasno?
Ne zove li se to drvena građa? - Najbolja na svijetu.
Ma tko bi to rekao?! - Meni je to najljepši prizor.
Razumijem te. - Čisto je i prostrano.
Misliš li da bi to ikada mogla zavoljeti?
Pa, nisam prije o tome razmišljala, ali mislim da bih.
Moraš to vidjeti noću, pod mjesecom i zvijezdama.
Pokaži mi ponovno, što je sve tvoje?
Od onog vrhunca na sjeveru pa na zapad...
U redu je. Jedna je na poslu, druga u banci, a treća s Elksima.
To si rekao i neku večer. - Ovaj put sam siguran.
Halo? Dobar dan.
Dobar dan. - Samo trenutak. Nije se vratila. - Nije?
Želite čekati? - Bit će bolje da odem.
Reći ću joj da ste svratili. - Hvala. - Do viđenja.
Oprosti. Svratio je neki Schatzin prijatelj.
Reći ću ti što želim. - Da?
Moram skoknuti u Washington na večeru s izvjesnom osobom.
Da? - Morat ću prenoćiti.
Pa ti sama odleti u Atlantic City a ja ću ti se pridružiti.
Je li to u redu? - Naravno. - Evo ti onda raspored.
Imaš odličan let s La Guardije u 5.
ZRAČNA LUKA LA GUARDIA
Molim vas, vežite pojaseve. Mogu li ovo uzeti?
Sad je sve u redu.
Neka me vrag odnese. - Molim? - Nismo li se već sreli?
Vi ste Schatzin prijatelj. Što vam se dogodilo?
Kada? - Jučer. - Rekla sam joj da ćete se vratiti.
Imao sam posla. - Zbog vaše žene? - Nisam oženjen. - To je lijepo.
Čujte. - Da?
Niste ponijeli naočale? - Kakve naočale?
Zar ne nosite naočale? - Ne! Otkud vam to?
Onda imate vrlo čudan vid.
Zašto to kažete? - Čitate naopačke.
Nije točno. - Ne vi, nego knjiga.
Baš glupo. - Je li astigmatizam?
Ne, nego sam slijepa k'o šišmiš. - I ja isto.
Stvarno? Zašto onda ne nosite naočale?
Nosim naočale.
No, eto vidite.
I ja sam bio takav, rukovao sam se sa stupovima
jer nisam htio da me zovu ćoravi.
A onda se dogodilo nešto što me zauvijek izliječilo. - Što to?
Jedne sam večeri pozdravio tri čovjeka kojima sam dugovao novac.
Ali, za djevojke je to drukčije. - Kako to?
Znate što kažu o djevojkama s naočalama. - O čemu to govorite?
Muškarci nisu skloni djevojkama s naočalama.
Jeste li ikad pokušali? Imate li ih kod sebe? - Imam.
Zašto ih ne biste stavili, pa da vidimo? - S vama? - Zašto ne?
Pa sad...
Ako se brinete zbog mene, ionako već mislim da ste dražesni.
Stvarno? - Tako mislim od prvog trenutka kad sam vas vidio.
Pa, ako ste sigurni.
Hajde, stavite ih.
Vi ste ludi.
Izgledate bolje s njima. - Stvarno?
Daje vam izvjesnu zagonetnost.
Ne šalite se? - I neku otmjenost. - Ma nemojte!
Vrlo ste lijepi, ako vam ne smeta da to kažem. - Ni najmanje.
S takvim naočalama vaše lice poprima zanimljivu osobitost.
Ne izgledam kao usidjelica?
Nikad nisam vidio nikoga tko bi manje izgledao kao usidjelica.
Kako se zovete?
Naime, poslao sam ček stručnjaku za porez.
No umjesto da plati porez, on je zadržao novac.
Zar niste rekli poreznoj upravi? - Jesam.
Sažalijevali su me, ali su svejedno htjeli svoj novac.
I kad ste im rekli da je prevarant? - Za njih sam jedini prevarant ja.
Morao sam nabaviti dokaz. Morao sam naći taj ček.
Ma zamislite vi to!
Doznao sam da je otišao u Kansas City. Ili će platiti ili ću mu slomiti vrat.
On je tamo? - Tako mi kažu.
Zašto onda idete u Atlantic City? - Tko ide u Atlantic City?
Ne letimo li tamo? - O čemu to govorite?
Ovo je Midland Sky Chief. - Šalite se?
Ni slučajno. Trebali bismo sletjeti u Kansas City za 20 minuta. Zašto?
Ma, ništa.
Dajte, pričajte mi još. Pričajte o bilo čemu.
Žive li tvoji s tobom? - To ne bi moglo.
Znači, imaju svoju kuću. - Pa da, u Dexter Millsu.
U Harper's Bazaaru sam vidjela sliku planinske kolibe. Prekrasno.
Pa, evo nas. - Evo nas?
To je moja koliba. - Kako to misliš? Pa to je koliba!
Naravno. Unutra je vrlo udobno.
Samo malo. Je li to doista istina?
Je li što istina? - Je li to doista tvoj dom?
Jest kad sam na dužnosti. Što si očekivala?
Pa, ovo sigurno nisam.
To je šumarska stanica. Sve su prilično slične.
Ako si tako bogat, zašto nisi sagradio veću?
Bogat? Tko je bogat? - Pa zar nisi?
Dobar vic! Odakle ti to?
Rekao si da su sva ta stabla tvoja. - Moja da ih čuvam. To mi je posao.
Ali ni grm ne pripada meni.
Ali, ja sam mislila... Dušo, ovo je grozno.
Što ti je? Nije mi jasno.
Luda sam za tobom. - To je sjajno. I ja sam lud za tobom.
Ali ja...
O, dušo.
Shvaćam. Ne zanima te čovjek bez drveća.
Nije stvar u tome. Luda sam za tobom, ali...
Molim te, ne govorimo o tome. - Da si mi barem rekao.
Kad smo prvi put išli na skijanje rekao sam ti da sam šumar.
Znači, na to si mislio? - A na što sam mogao misliti?
Žao mi je. Mislila sam da to znači da imaš šume.
Što je tvojem tati? - Opet skup Republikanaca.
Trebao bi postati Demokrat. - Ne u Maineu, bio bi jedini član.
Možemo li uzeti auto u Portlandu? - Vjerojatno.
Mislite, vozit ćemo se do New Yorka?
Skupo je, ali tako nas barem nitko neće vidjeti.
Kad ste dobili ospice, mislio sam da se iz ovoga nikad neću izvući.
Znate što sam učinio? - Što?
Nazvao sam prijatelje u Chicagu i St. Louisu.
Poslali su brzojave mojoj ženi, u moje ime.
O neočekivanom službenom putu. Savršeno je uspjelo.
To mi zvuči pametno.
Da mi nije pala na pamet ta genijalna ideja
bilo bi ozbiljnih posljedica kod kuće, a i na poslu.
Kako ćete pokazati zahvalnost? - Molim?
Morali biste nešto učiniti za oštećenu stranku, nije li tako?
Na primjer?
Mogli biste ženi kod Cartiera kupiti lijepu narukvicu.
Ili cvijeće? - Tako ste nezahvalni?
Kad bih joj kupio nakit kada joj nije rođendan
odmah bi unajmila 25 privatnih detektiva.
Mene bi to bilo sram priznati. - Poslat ću joj kutiju ruža.
To će joj se svidjeti. - Nije navikla na skupe poklone.
Bilo što više od cvijeća samo bi je uzrujalo.
A nešto lijepo za vašu kćer?
Molim? - Ponovno je zabaštinite. - To ne dolazi u obzir.
Ništa vas ne stoji dok ne umrete. - Ne bih o tome.
Što vam je? Pa svi vole svoju djecu, čak i majmuni.
To je zakon Majke prirode. - Nije se trebala petljati sa žigolom.
A što ste vi pokušali biti? - Razlika bi trebala biti bjelodana.
Čak i vama. - Objasnite mi kako?
Ne želim o tome raspravljati s vama.
Čim se oporavite, pretvorite se u gada.
Gdje smo sada?
Kod mosta George Washington. - Što ćemo čak tu?
Mogli bi me prepoznati. S ove strane rijeke nitko me ne zna.
Još jedan primjer uporabe inteligencije u ovakvoj situaciji.
Ako imaš dobru staru američku domišljatost, drugo ti ne treba.
Kad stvari idu kako ne valja, čovjek je gospodar svoje sudbine.
Kapetan svoje sudbe.
Što je to? - Policajci na motociklima.
Da vi ipak niste bjegunac?
Sve je u redu, vozite dalje. - Žao mi je ako sam prebrzo vozio.
Niste. Samo me slijedite.
Smijem li upitati...? - Tjedan je mosta George Washington.
Grad čestita sretnom paru
koji je provezao 50-milijuniti auto preko našeg mosta.
Stanite! - Još jedan osmijeh, gospođo.
Žao mi je što vam ne mogu dati više, gospođo Page.
Znate kakva su vremena.
Hvala vam još jednom, gđo Page.
Halo? - Gđice Page?
Opet vi.
Jeste li za još? Naručimo!
Još dva, Mac, jače pečena. - I prelijte ih čilijem.
Znate što je vaš problem? - Na koji mislite?
Zapravo volite hamburgere, iako to ne želite priznati.
Koliko li vam je trebalo da to dokučite.
Poznajem vas bolje nego vi sama. - Kečap.
Kiseli kupus? - Ako mi stane.
Niste djevojka za kakvu se izdajete.
To vam je baš originalno.
Krastavce? - Hvala.
Samo glumite. Znate da nije sve u novcu.
Tko li vam je to kazao? - Nije mi nitko morao reći.
Jeste li ga ikad imali?
Nešto malo, da. - Kako znate da nije sve u njemu?
Vjerujete li da će vam novac donijeti sreću?
Ne, ali me ni ne deprimira. - Ne vjerujem vam.
U gabuli sam, razumijete? Loše stojim financijski.
Ako se cure ne vrate, moram sama platiti stanarinu za godinu dana.
Trebam li se onda zaljubiti u tipa koji nema ni kravatu?
Nisu pisale? - Nepismene su. - Ali, čujte... - Nema svrhe.
Čim ovo dovršim, nikad vas više ne želim vidjeti.
Halo? - Da odemo do Kipa slobode?
Pa sad...
Jednom sam bila s nekim poput vas i to mi je bilo dosta.
Dobro. Gledajte tamo a mene malo pustite na miru.
Činjenica je da ako niste bogati, već zaostajete dva koraka.
Dobro, shvatio sam. Što bih još trebao reći?
Kad se iskrcamo, nikad vas više ne želim vidjeti.
Da? - Večeras? - Ne.
Ozbiljno. Čim stignem kući, više vas nikad...
Žao mi je da ne možemo dati više. - Taj sam vic već čula.
Hvala još jednom.
Smijem li ući?
Mogu li se predomisliti? - Ozbiljno?
Iz dna duše. - Onda pričekajte trenutak.
Frede? Ovdje gđa Page.
Reci onim ljudima da odmah vrate namještaj.
Da se niste ni pomaknuli!
Dakle?
Da.
Nešto nije u redu, gđo Page? - Nekako sam osamljena.
Vaše prijateljice? - Da.
Htjela sam da one dvije ludare budu uz mene.
Možda još dođu. - Izbacit ću ih.
Jučer su mi trebale. Sad im se nemam vremena smijati.
Ti bokca, tulum! - Samo malo.
Eno Loco! - Bok!
Što je to? - Schatzino vjenčanje.
Za koga se udaje? - Dallas, Texas. - Ma nemoj!
Ja sam Ding Dong. - Dobar dan?
Je li bilo teško? - Teško? Lud je za mnom.
Zezaš? - Potpuno lud. Znaš koliko je težak? - Koliko?
30 milijuna. - Ma nemoj! - Plus-minus koji milijun.
Nije li to krasno! - I savršeno je drag.
Kakva sreća! - Brak iz snova.
Gdje si ti sve ovo vrijeme?
Vratila sam se u Maine. - Kako misliš, vratila?
Iskreno govoreći, tamo sam se udala.
Ne valjda za onog Elka? - On je već bio oženjen.
Tako sam i mislila. Za koga si se udala?
Pa, nije on ništa posebno.
Samo netko koga sam tamo srela. Ali, luda sam za njim.
Što veliš na to? Obje smo se istodobno udale.
Čime se bavi? - Šumar je. - Ima svoje šume?
Ne, šumar je. - Nije loše.
Stabla sigurno nešto vrijede. Kako ste se upoznali?
Nije on vlasnik, samo ih čuva. - Misliš, samo ih nadgleda?
Ima kućicu na planini. Pazi na požare. Da drveće ne izgori.
Kako na tome može zaraditi? - Pa i ne zarađuje osobito.
Misliš, on je kao vatrogasac? - Da.
Hvala.
G. Hanley? - Gospodine suče. - Imate dozvolu? - Da, evo je.
Ne želiš ga upoznati? - Zašto ne? Je li tu?
Idem po njega.
Bok, Schatze! - E pa, neka me vrag odnese!
Čestitam! Čitali smo o tome u zrakoplovu. Sjajno!
Znaš koliko je težak? - Koliko? - 50 milijuna, otprilike. - Čovječe!
Bila si u kupovini? - Čim otvore vrata, eto mene.
Baš imaš sreće! - A gdje si ti bila? - U Kansas Cityju. - Zašto tamo?
Freddie i ja smo se tamo vjenčali. - Udala si se za onog ćoravog?
Pa da, jesam... - Treba ti dadilja. Uvjerena sam da je prevarant.
Ma ne Stuart. Freddie. - Freddie? Tko je taj?
Malo je zbrkano. Sjela sam u zrakoplov za Kansas City...
A što je bilo s Atlantic Cityjem? - Zrakoplov je sletio u Kansas City.
Ne želim to više slušati. Reci mi samo jedno.
Je li potkožen ili nije? - Pa, i jest i nije. - Nemoj sad i ti.
Bio bi da može do novca. - Objasni mi to. - U bijegu je.
Lopov? -Nije lopov. Zapravo, vlasnik je ovog stana.
Napisao je ček za porez... - Zašto je onda u bijegu?
Otišao je tipu slomiti vrat, ali spale su mu naočale.
Čije naočale? - Freddiejeve.
Pa je zamalo tip njemu slomio vrat. - Što, i on je slijep?
Čak više nego ja.
Evo ga. Ovo je Schatze. - Čestitam.
Hvala. I vama. Ona je u redu. - Meni svakako.
A ovo je Pola. - Drago mi je. - Ti bokca! - Nije li presladak?
Samo trenutak.
Još malo pa bi je mogli uhititi zbog bigamije.
G. Hanley želi znati imate li kumu.
Ako je uspijem naći. - Mogu li ja? Kao udana gospođa, zašto ne?
Da mu kažem? - Može. - Idemo, prije nego što se Pola ubaci.
Do viđenja.
Samo je Schatze tu, dođi.
Evo ga. - Dobar dan, gđo Page.
Hoće li to biti trajno? - Ne, navečer ga skine.
Vratit ću ja njemu. Samo neko vrijeme moram mirovati.
Poslije vjenčanja idemo u ilegalu. - Ne smeta ti? - Baš je super.
Pa, čestitam i ja vama.
Bit će bolje da počnemo. Neki su već nestrpljivi.
Dobro. Reci mu da zazviždi.
I dalje si siguran? - Naravno.
Dragi prijatelji, danas smo se okupili...
Molim te.
Što je, draga? - Moj gležanj. Možeš li me vratiti? - Svakako.
Ti si odveć drag da se oženiš s nekim tko te ne voli kako treba.
Je li tako bilo? - Što drugo?
Mogu domisliti mnogo razloga zbog kojih me ne bi htjela.
Jesam li te jako povrijedila? - Jesi.
Ali, oporavit ću se. - Zvučiš kao da već jesi.
Ne, to je samo jedna od malobrojnih prednosti godina.
Razočaranja postanu sastavni dio života.
Ali što da kažem gostima?
Da je gđa Page napokon prolupala. Nitko se neće iznenaditi.
Ne želiš prvo razgovarati s Loc i Polom?
Te glupače. - Zašto to kažeš?
Jesi li vidio s kim su se one pojavile?
Vidio sam Locinog šumara. - Vatrogasac za stabla.
Učinio mi se simpatičan. - A jesi li vidio onog Polinog?
Ne. - Bjegunac od zakona. I to slijep.
Mlad čovjek?
Koliko sam mogla vidjeti pod onom smiješnom odorom.
Pa, vole ih, nije li tako? - Svima im cure sline.
A tko je tvoj mladi čovjek? - Kakav mladi čovjek?
Onaj u kojeg si zaljubljena. - Tko kaže da sam zaljubljena? - Ja.
Grijeh je i sramota, ali moram priznati da jesam.
Tko je on? - Zar je važno?
Nije tako neprirodno da sam pomalo radoznao.
On nije ništa. Nitko koji je došao niotkuda.
Kako se zove? - Brookman. - Brookman i kako još? - Tom.
Kažeš da je praznih džepova? - Ni hamburger ne može platiti.
A čime se bavi? - Neće reći, ali već znam.
Što? - Radi na benzinskoj crpki. - Kako znaš?
Otkud znam kako znam? Jednostavno ih prepoznam.
Za jednog sam se udala, sjećaš se? - I stvarno te voli?
Tako tvrdi. - Zašto se ne udaš za njega?
Sad i mogu. Ali, to nije neki napredak.
Znaš, on je sada tu. - Gdje? - Tamo vani. - Kako znaš?
Tamo je čovjek koji izgleda kao da radi na benzinskoj crpki.
Ima li kravatu? - Nema.
I to u svečanoj prigodi! Shvaćaš li sad o čemu govorim?
O ukusima se ne raspravlja. - To imaš pravo.
Rekla sam mu da ga nikad više ne želim vidjeti.
Kako mu je palo na pamet doći nepozvan na moje vjenčanje?
Mogao bih ga upitati. - Čekaj malo, J.D.
Kako si, Tome? - Ide. Čestitam.
Čestitam ja tebi. - Ne rugaj mi se.
I dalje isti? - Ona govori samo o novcu.
Ako je samo to zanima, neka ti je. Meni ne treba.
Ona tako govori, ali tako ne osjeća.
Mogu si misliti. Što se dogodilo? - Napokon se odlučila.
Za tebe. - Zezaš me? - Uopće ne.
Rekao si joj za mene? - Naravno da nisam.
Koliko ona zna, radiš na benzinskoj crpki.
Ne mogu vjerovati. - Idemo je pitati. - Čekaj malo.
Čekaj, J.D. Da joj sad kažem?
Jesi li poludio? Očito više voli tipove s crpke nego milijunaše.
Ne želiš je valjda razočarati?
G. Brookman, draga.
Svečano vjenčanje, a ti bez kravate! - Hoćeš li me saslušati...?
Svi u prugastim hlačama, a ti...
Slušaj, Schatze! - Ne želim te nikad više vidjeti...
Može li sada cheeseburger s hrenovkom?
Dobra ideja.
Dva s čilijem. - I za mene!
A poslije vjenčanja otišli su u krčmu
gdje su im poslužili slasne hamburgere.
Što bi s onim milijunašima? - Isto što i uvijek.
Ja nemam razloga za zabrinutost. Koliko si težak, dragi? Zaokruži.
Oko 14 dolara, plus-minus poneki cent.
I to u gotovini! - A ti, ubojico?
Kad bih ga se mogao dočepati... - Da, da, sve ćeš srediti.
Čekajte. Želim čuti g. Napuni- do-vrha. Koliko je vaše bogatstvo?
Pa, oko 200 milijuna, otprilike. - To nije dovoljno!
I to sve, dakako, u gotovini? - Mogao bih izvući par milijuna.
A u čemu je ostalo? - Malo nafte.
Zrakoplovne tvrtke. Malo čelika, malo stoke u Teksasu.
Ugljenokopi u Alabami, nešto nekretnina. Dionice u automobilima.
Zgrada Brookman. I Brookman u Pennsylvaniji.
Cijeli grad! Voljela bih da po meni nazovu cijeli grad!
Račun, Mac. - Schatze u Idahu.
Da, i Pola u Illinoisu, i Loc...
Zadrži ostatak, Mac.
Gospodo, za naše žene.